-Betyder det att de är trasiga? -Ja, deras kroppar är trasiga.
-Och de ligger i jorden? -Ja, deras kroppar gör det.
Berätta vad döden är.
När du ser på bilderna av Thomas och Timothy-
-minns du då historierna om dem?
Tom och Timmy lever i din fantasi.
Jag blir ledsen när jag tänker på dem.
Det blir jag också.
Men mamma är ännu ledsnare.
Ja.
Har din son körkort?
Du behöver inte skrika.
Ja? Låt mig fundera på det.
Ja, jag hör av mig. Hej.
-Det är kallt på kvällarna än. -Tack.
Herregud. Har du sett trädgården?
Vi borde rensa några av de där vildvuxna rabatterna.
Jag vill anlägga en swimmingpool.
Varför?
Till Ruth när hon blir äldre. Som den vi hade i Providence.
De älskade den. Och gräsmattan...
Den borde vara som ett idrottsplan.
-Nej. -Titta på den här bilden.
-Vem är det? -Minty O'Hares son.
Pojkarnas engelsklärare från Exeter. Han vill ha sommarjobb.
Han vill bli författare.
-Vad kan han hjälpa dig med? -Han vill väl få erfarenhet.
Om man vill bli författare måste man ju se vad som krävs.
Vad kan han hjälpa dig med?
Jag har funderat...
...jag vill prova på att separera i sommar.
Bara tillfälligt.
-Så du började med romaner? -Ja. Skräckromaner.
Tyvärr skrev jag tre innan jag insåg att det inte var min grej.
Jag vill bara underhålla barn och jag gillar att teckna.
Var inte nervös bara för att han är berömd.
Han gick på Exeter.
Hans söner var charmiga, men medelmåttiga studenter.
Båda gick i min klass.
Jag förstår barns fruktan och kan sätta ord på den.
Lär dig det du kan.
Vad han har för arbetsgång. Metoden bakom galenskapen.
Och framför allt...
...kasta dig ut i det, och gör det han ber dig om.
"Musen i väggen" var nog världens bästa inledning.
"Tom vaknade, men det gjorde inte Tim ."
Pappa, jag drömde nåt. Jag hörde ett ljud.
-Vad för ett ljud? -I huset.
Det försökte vara tyst.
Då går vi och letar reda på det. Ljudet som försöker vara tyst.
Hur lät det?
Det lät som något som försöker att inte göra ett ljud.
Din penis ser rolig ut.
Min penis är rolig.
-Kom fram, ljud. -Kom fram, ljud.
Jag ska berätta en historia om ett annat ljud.
En natt då Thomas var i din ålder och Timothy var blöjbarn-
-hörde Tommy ett ljud.
Vaknade båda två?
Tom vaknade, men det gjorde inte Tim.
Tom väckte pappa och frågade: "Hörde du ljudet?"
"Där var det igen," viskade Tom till sin pappa.
"Det är ett monster," skrek han.
"Det är bara en mus i väggen," sa hans pappa-
-och knackade hårt i väggen med sin hand.
Och musen...pilade iväg.
"Det är bara en mus. Inget annat," sa Tom-
-och så somnade han.
Men Tim låg vaken hela natten.
Och varje gång det som kröp i väggen kom krypande tillbaka-
-slog han till väggen, och hörde monstret...
...ila iväg, släpande på sin tjocka, våta päls.
En kropp utan armar och ben.
-Och nu... -...är historien slut.
Var är mamma?
Mamma är ju i det andra huset. I morgon är det min tur.
Men hon är här i morgon bitti.
Finns det nån mus i det här huset?
Alla har möss. Det finns möss överallt.
Vi ses i morgon, Ruthie.
ett ljud som något som försöker att inte göra ett ljud
Eddie?
-Mrs Cole? -Marion.
Kom.
-Du kan väl köra bil? -Jadå.
Jag känner pojkar i din ålder. De älskar att köra bil.
Ja. Men jag har bara kört med automatväxel.
Den här har automatväxel.
Ursäkta, om jag verkar förvirrad. Jag väntade mig mr Cole.
Ted tappade körkortet för tre månader sen.
Du är inte på Exeter nu. Kalla oss vid förnamn.
-Kommer du inte med in? -Inte i kväll.
-Gjorde det ont? -Jag klarar mig.
-Eddie! -Det är en ära att få träffa er.
-Tack på förhand för upplevelsen. -Jag hoppas att du får ut nåt av det.
Ed, det här är dr Loomis. Ed är min nye assistent.
-Han går på Exeter. -Jag gick där -61.
-Ses vi på tisdag, då? -Ja. Trevligt att träffas.
Jag har läst alla era romaner och alla barnböcker...
Jag har läst alla era böcker. Min favorit är "Dörren i golvet".
Du är nog den ende i världen som har läst alla mina romaner.
-Varför vill du bli författare? -Jag har skrivit nåt ni kan få se.
Det skulle vara en stor ära om ni vill läsa det när ni har tid.
Författarskapet är krävande. Jag har alltid fullt upp.
Många av mina böcker innehåller bara runt 500 ord.
Varje ord måste granskas noga.
Vi ska använda hela sommaren till att hitta le mot juste.
Det rätta ordet.
Jag är redo för det och för att göra allt du ber mig om.
Det blir många olika uppgifter.
Jag behöver till exempel en bläckfisk.
Jag använder bläckfiskbläck till min nya bok och alla mina teckningar.
Det är en kvinna i Montague-
-en fiskhandlare. Hon skaffar bläck åt mig.
-Ska jag hämta det i dag? -I morgon.
Om hennes man är där så ska du inte nämna mig.
Det är lite komplicerat...
Du har kommit i en svår tid i ett långt och lyckligt äktenskap.
Marion och jag provar på en tillfällig separation.
Jag har hyrt en lägenhet i stan. Vi turas om att sova där.
På dagen arbetar du i lägenheten när jag är här. Men du sover här.
Jag vet att det är komplicerat, men det är svårt att veta-
-vad som är bäst för min dotter.
Ditt rum är uppe i huset. Ovanpå, andra dörren till vänster.
Vill du packa upp, slappa lite? Duscha?
Jag packar upp.
-Känn dig som hemma. -Tack.
-Beklagar ditt äktenskap. -Det gör jag också, Eddie.
Hur som helst...
...du klarar dig nog bra här.
Du får en bra sommar här. Jag är glad över att du är här.
Har du sett altaret?
-Lite läskigt, va? -Det är sorgligt.
-Du går väl på Exeter? -Jo. Jag är en trea.
Trea, du vet. Jag går tredje året.
Din pappa är väl lärare där, så det är gratis för dig.
Han var deras lärare. Det är därför du är här.
-Kände du dem? -Nej, men jag har hört talas om dem.
När jag gick i åttan umgicks jag med en som gick sista året på Exeter.
Han var så klart äldre än dig.
-Han hette Chickie eller Chuckie... -Det var nog bara hans smeknamn.
De flesta som går där har smeknamn.
Det har de.
Toppen. Du fick bläcket. I rättan tid.
Vänta lite.
Häll det i den här och frys in det.
-Vad ska jag göra sen? -Gå till stranden och bada.
Jag kan städa ditt arbetsrum.
-Nej. Åk med till stranden. -Jag vill gärna hjälpa till.
En ung författare som du får ut mer av att se ut över havet-
-än att se mig teckna.
Det kommer att bli massor av hårt arbete-
-nån gång i en nära framtid.
Spill inte ut det där.
Ta av klänningen.
Och behån.
-God morgon, Eddie. -God morgon.
-Såg du filmen? -Ja.
Jag också.
-Är det din middag? -Ja.
Jag har ätit burgare varje kväll.
-Gör inte Ted mat åt dig? -Inte riktigt.
Ruth vill nog inte äta tillsammans med mig.
Dina föräldrar skulle inte tycka om att höra det här.
De har nog inget emot det.
Vill du gå ut och äta nån kväll? Så du får ordentlig mat.
Vill du det? Bra.
-Tack. Hej då. -Vi ses.
-Eddie? -Vänta lite.
Ruth var rädd för att en av bilderna var borta.
Hon blir orolig när hon inte ser dem eller om de har flyttats.
-Vilken är det? -Där är den.
Han är bara lite trasig, men han dör väl inte? Inte än.
-Ruth har drömt lite. -Var är fötterna?
-Vad menar du? -Var är fötterna?
Ursäkta, hon har blivit beroende av att se bilderna.
Ingen fara. Kom när ni vill.
-Vi ses i morgon, Eddie. -Vad gjorde han?
Det var mrs Vaughn. Hon undrade över några skisser.
-Hon är tydligen morgonpigg. -Ska jag köra hem dig nu?
Nej, jag går. Korrekturet ligger på bordet.
-Vad ska jag göra sen? -Jag låter dig veta.
Jag skulle ha knackat.
Det var mitt fel. Jag är inte arg.
Jag är bara...generad.
Kom hit. Snälla.
Vi kan väl se det lustiga i det, och så pratar vi inte mer om det.
Titta på mig. Sätt dig.
Jag vet hur pojkar är i din ålder. Jag vet att de gör det.
Hör här, Eddie. Jag är smickrad.
Det känns trevligt att åtminstone nån tänker på mig.
Du kanske inte tänkte på mig. Du kanske bara använde mina kläder.
Du har nog en massa flickor i huvudet.
Jag tänkte på kläderna du bar första gången jag såg dig.
En rosa kofta med knappar fram.
Den koftan är så gammal.
Ja, men den rör vid din hud.
Kan du göra mig en tjänst? Ta med den här ner.
-Visst. -Tack.
Det tar en timme. Titta på korrekturet under tiden.
-Ska du inte ha dina saker? -Jo.
Hej. Du ser bra ut.
Men du behöver inte ha både slips och kavaj.
Hur går det med jobbet?
Varje morgon skriver jag ner samma historia.
Några gånger ändrar han ett semikolon till ett komma, och så tillbaka igen.
-Han behöver en dator. -Ted behöver en chaufför.
Det var därför han anställde dig.
Jag får inte köra så ofta där hemma, så ...
Du är så allvarlig. Det ska man inte vara i din ålder.
Jag kan ett skämt.
-Men det är inte så bra. -Berätta det.
Det är ett krigsfartyg ute på havet och kaptenen får veta-
-att en av sjömännens mödrar är död.
Han heter kadett Abernathe.
Kaptenen försöker komma på det bästa sättet att säga det på.
Efter en lång, sömnlös natt har han kommit på en lösning.
Nästa morgon kallar han upp manskapet på däck och säger:
"Alla vars mor ännu lever ombedes träda fram."
"Inte så snabbt, Abernathe."
-Jag gillade det, Eddie. -Det är ett fånigt skämt.
Varför bjuder du inte ut Alice?
-Hon är inte min typ. -Hon är en bra barnflicka.
Jag tror att det var fel av oss att skaffa Ruth.
Vi flyttade hit för att börja om från början.
Ett nytt ställe. Ett nytt barn. Ett nytt liv.
Ted är en bra pappa.
Men han vet inte hur man gör det man måste göra.
Och jag kan inte. Inte med henne.
Jag valde den bilden för att de är i silhuett.
Man kan föreställa sig hur de skulle se ut nu.
Timothy ser skyldig ut. Thomas ser ut som ett vilddjur.
Den här är kul. Tommy ser så...
...rädd ut.
-Jag stör väl inte? -Nej. Inte alls.
På den här bilden ser man att Timothy är mer inåtvänd.
Som du.
Vet du var det här är?
Vad står det?
"Kom hit, pojkar, och bli män."
Inte rosa med lila.
Jag tänkte inte ens på färgerna.
Jag vet inte om de hade sex. Thomas, kanske.
De var otroligt populära. Men Timothy var så blyg.
Det är det enda pojkar vill. Är det inte så?
Jo.
Innan jag dör.
Har du legat med nån?
Nej.
Det är för varmt här inne.
Hoppas det går bra att jag inte har på mig koftan.
Men du har väl inte riktigt legat med nån än?
Nej, inte riktigt.
Men jag känner...
Jag känner mig hel.
Kom hit.
"Det var en liten pojke som inte visste om han ville födas."
"Hans mamma visste inte heller om hon ville föda honom."
"De bodde i en stuga i skogen, på en ö, i en sjö."
"Och det fanns ingen annan där."
"Och i stugan fanns det en dörr i golvet."
"Den lille pojken var rädd för vad som fanns under dörren i golvet"-
-"och det var hans mamma också."
"En gång för länge sen var det barn på besök en jul"-
-"men de hade öppnat dörren i golvet och försvunnit ner i hålet."
"Mamman hade letat efter barnen"-
-"men då hon öppnade dörren hörde hon ett så hemskt ljud"-
-"att hennes hår med ens blev vitt. Som på ett spöke."
"Mamman såg något också."
"Något så hemskt att man inte kan föreställa sig det."
"Mamman grubblade över om hon ville ha en liten pojke."
"Speciellt på grund av det som kanske fanns under golvet."
"Men så tänkte hon: Varför inte?"
"Jag säger bara att han inte får öppna dörren i golvet."
"Pojken visste inte riktigt om han ville födas på ett ställe-"
-"där det var en dörr i golvet."
"Men det fanns vackra ställen i skogen, på ön och i sjön."
"'Varför inte ta chansen?' tänkte han."
"Och så föddes den lille pojken, och han var glad."
"Och hans mor blev också glad igen."
"Men minst en gång om dagen sa hon till pojken:"
"Du får aldrig någonsin, aldrig någonsin"-
-"öppna dörren i golvet."
"Men han var ju bara en liten pojke."
"Om du vore den lille pojken, skulle inte du öppna dörren då?"
Min förläggare tyckte att bilderna var för enkla och för få-
-men jag vill bara underhålla barn och jag tycker om att teckna.
Nakenporträtt är elementära för alla målare. Liksom landskap.
-Målar du landskap också? -Nej. Long lsland är för platt.
Föredrar du inte professionella modeller?
Nakenporträtt ska uttrycka känslan av att vara naken.
Ingen nakenhet slår den när man för första gången står naken inför nån.
-Stämmer inte det, Eddie? -Jo.
-Jag är verkligen tacksam. -Det var ett nöje. Intressant.
Nej, jag menar...
Jag är tacksam för att du är så snäll mot Marion.
Hon har varit så olycklig.
Det är fint att se henne le igen.
Hallå? Familjen Cole.
Han är inte här ännu. Ska jag leta efter honom?
Ostadig på benen?
Ursäkta, mr Cole.
Patrick från restaurangen ringde.
-Han sa att du nog ville ha skjuts. -Jag har skjuts.
-Åk hem, Eddie. -Ursäkta, mr Cole. God natt.
-Redo, Eddie? -Ja.
Jag byggde en squashbana i ladan då jag köpte stället.
Den har inte standardmåtten.
Och så finns det en död vinkel vid bakväggen.
Inte ens de bästa spelarna på ön tror att de kan slå mig på min bana.
-Har du spelat mycket? -Det blir tredje gången.
Förvänta dig ingen nåd.
Jag sopar mattan med dig.
Platsen där de röda linjerna korsas heter T:et.
Den som bemästrar T:et, bemästrar spelet.
Gå in och kämpa för T:et om du vill vinna.
7-0.
-Hur är det? -Bara bra.
-Det var ett bra slag. -Ja, men är det inte omserve?
Jo, tekniskt sett, men jag får poängen.
Man måste förtjäna T:et.
9-0. 9-1. 9-0.
Du ser ut som en pojke som inte sover gott på natten.
Du kanske borde försöka sova lite?
Sluta skrika, vännen. Det är bara Eddie och jag.
Lägg dig igen. Visst?
-Fick du tag i frimärken? -Ja, två rullar.
Är det de med nattdjuren än?
Hur som helst...jag utgår från att det var Marions fel-
-men det var fel att låta Ruth se er två ihop.
Inte för att hota dig, men jag måste förbereda dig på-
-att du kan bli inkallad som vittne.
I en eventuell rättstvist om vårdnaden.
Jag skulle aldrig låta ett barn se mig med en älskarinna. Men Marion...
...har inte gjort nånting för att skydda Ruth från sånt.
Om du blir ombedd att vittna, räknar jag med att du inte ljuger.
Inte i rätten.
Det lät som om du tog bakvägen.
Inte för att jag har problem med den ena eller andra ställningen-
-men för ett barn...
...måste det verka extra djuriskt när man gör det bakifrån.
Det tar bara runt 25 minuter i dag.
Bara en snabb skiss.
Jag har aldrig varit Ted otrogen.
Varför lämnade du honom inte?
Ted förstår mig.
Han är den ende som vet vad som hände mig.
Behöver du inte hämta dig?
Vad gör du?
Det börjar med vanliga porträtt. Mor och barn.
Sen mor utan barn, sen mor naken.
Så flera stadier av nakenporträtt.
Från oskyldighet till blygsamhet, till förnedring.
Skam.
Och mrs Vaughn?
Mrs Vaughn har nu kommit till det förnedrande stadiet.
Huvudet mot ljuset.
Längre mot ljuset, Evelyn.
-Jag vill veta mer om dig. -Du vet redan för mycket.
Berätta om olyckan.
Vet du hur det hände?
Var det nån som bar skulden?
Marion?
-Marion? -Mamma?
Mamma?
Det var tidigt på morgonen. Mamma hade vaknat.
Thomas och Timothy kröp in under täcket och pappa tog bilden.
Men vad gjorde du med fötterna?
Det kanske aldrig hände. Det kanske bara var en dröm.
Nej.
-Det är ett mysterium. -Nej. Det var papper.
-Vill du inte lägga dig igen? -Jo. Ta med bilden.
-Det är min bild, inte din. -Det är så sant.
Mamma!
Hon har skurit sig i fingret. Djupt.
-Det ordnar sig. -Dör jag?
Du dör inte.
Jag gav henne bilden. Det är mitt fel.
Du skulle inte ha gått in till henne.
-Det är hennes mors uppgift. -Marion sov.
Jag tvivlar på att man kan kalla det tillståndet för sömn.
Det var mitt fel. Jag frågade henne om olyckan.
Gör detsamma. Hon var en fin mamma åt pojkarna, men nu är hon oduglig.
-Det var mitt fel. -Nej. Det är Marions fel.
-Mamma! -Sov nu.
-Jag är ju här. -Mamma! Mamma!
-Sluta nu, vännen. -Mamma! Mamma!
Hon hade en mardröm. Hon hörde bankningar.
-Vad för bankningar? -Jag vet inte.
Spelar det nån roll?
Kom hit, vännen. Det är ingen fara.
Det ordnar sig. Såja.
Det ordnar sig.
Såja. Sluta nu.
Kör tillbaka mig.
Låt den vara, för fan!
Jag älskar den här sången.
Varför nu?
Jag skulle ha gjort det för länge sen.
-Vad ska jag göra? -Ge henne de här.
Inte mappen, bara teckningarna. Jag vill ha tillbaka mappen.
Räknar hon inte med att du kommer?
Säg att jag inte kommer, men att hon ska ha teckningarna.
Det är nog pinsamt att be om att få tillbaka mappen.
Det är inget problem.
Jag förstår inte. Han ger mig dem. Vill han inte ha dem?
Han tycker att du ska ha dem.
Han kommer väl på fredag? Jag har avsatt hela dagen för honom.
-Stanna! Kommer han på fredag? -Jag vet inte.
Jo, det gör du! Har han visat dig teckningarna?
Nu är jag utelåst! Du måste bryta dig in.
Jag?
Du får bära mig in över glaset. Jag är barfota.
Hur vågar du avsky mig?
Du är väl inget helgon själv?
-Får jag åka? -Stick!
-Såg du teckningarna? -Nej.
-Herregud. Självklart gjorde du det. -Nej. Hon blottade sig för mig.
-Vad gjorde hon? -Inte avsiktligt. Det var vinden.
-För helvete! -Hon låste ut sig.
Du ville ju att det skulle vara låst och ingen trädgårdsmästare där.
-Sa hon det? -Hon har avsatt fredagen för dig.
Jag kan inte vara där hela dan. Du får hämta mig efter 45 minuter.
Nej, en halvtimme.
Fredag morgon lämnar du av honom hos mrs Vaughn.
-Och hämtar honom efter en halvtimme. -Nej, du kommer inte tillbaka.
Det tar honom hela dan att ta sig hem själv.
Mrs Vaughn kör inte hem honom. Han är hemma först på kvällen.
Ted blir skitsur.
Jag har läst din historia.
-Jag trodde att du hade glömt den. -Nej, jag hade bara inte tid.
-Den är inte så bra, va? -Den är djupsinnig.
Personlig. Den...
Det är en rad personliga anekdoter som inte blir till nånting.
-Jag försökte skriva nånting sant. -Det är sant. Men ointressant.
Det är...ett känslomässigt utbrott, men ingen historia.
Och den där killen, Hank...
Han som dör i slutet.
Sånt måste man förbereda läsaren på.
Det är ju inte så i verkligheten.
Du måste låta publiken gissa vad som kommer att ske. Förutse det.
Då kan man överraska dem. Men man måste leda dem.
När man skriver får man manipulera lite.
Du tycker nog att det låter cyniskt. Det är det väl också.
Det är litterära verktyg.
Smärta, svek...
...även döden är...
...som färger på målarens palett. Man ska använda dem.
Även detaljerna. Du ska vara mer noggrann.
Noggranna detaljer kan skapa en hel värld i läsarens fantasi.
Det blir vattnigt om man inte är noggrann.
-Noggranna detaljer? -Lukter, smakintryck. Detaljer.
Men jag måste säga...
...att för att vara första försöket, är det inte alls dåligt.
Tonen är lite pretentiös.
-Tack för att du läste det. -Det var så lite.
Har du funderat på att skaffa dig en dator?
Då kan du göra korrekturet själv. Då behöver du ingen assistent.
Kanske till nästa bok.
Vänta i bilen. Jag klarar inte en halvtimme.
Högst 20 minuter. Kanske 10.
Fem minuter!
Om han slår dig, så slå tillbaka. Han slår inte med knytnävarna.
Han ger dig högst en örfil.
Men du kan ge honom en smocka i synen. Då slutar han.
-Be Alice se efter Ruth. -Åt helvete med Alice.
Du måste bli vän med henne.
När Ted sparkar ut dig behöver du skjuts till färjan.
Vem ska förklara allt det här för Ruth?
Jag vill inte vara en dålig mor åt henne. Då låter jag hellre bli.
Det verkar inte klokt.
Hon får inte bli lik mig.
Gråt inte när läkaren tar bort stygnen.
Jag lovar att det inte gör ont.
Får jag behålla stygnen så att jag kan visa dig dem?
Ta med henne på lunch.
Hon äter bara varma mackor och strips.
-Och ketchup. -Och ketchup.
Jag har pengar.
Jag älskar dig.
Vi ses, Eddie.
Ta det lugnt, Evelyn!
Kom hit, för fan! Jag dödar dig, din bedragare!
Var fan är han?
Spring!
Såja. Och ett till.
-Får vi bilden? -Vilken bild?
-Fötterna! -Jaså, fotot. Det är inte klart.
Det är inte snällt. Stygnen var klara och mitt sår är fixat.
Du har rätt. Vi går in och ber om det.
-Ted Cole? -Ja, det är jag. God morgon.
-Ted Cole i egen hög person. -Ursäkta att jag blöder.
Det behöver ni inte ursäkta. Hämta en stol till mr Cole.
Nu hör du på! Om chefen inte är här måste nån annan vara det.
Jag går inte utan fotot.
-Blev du arg på henne? -Ja, det blev jag.
-Jag behöver lift hem. -Ja. Jag kör er själv.
Men jag måste ringa min fru. Hon är och handlar.
Min bil är på verkstan.
Jag cyklar. Annars hade jag kört er.
Det var synd.
-Du varnade honom, ditt svin. -Ni tänkte döda honom.
-Ni skulle hamna i fängelse. -Vill du ha den här?
Din sista lönecheck. Du får sparken.
Du är arg. Det beklagar jag.
När mina kunder är missnöjda ber jag dem att skriva ner sina klagomål.
Jag är Ted Coles assistent.
Då har du väl inget emot att skriva?
Jag har legat med mrs Cole 60 gånger i sommar.
-60 gånger? Jaså? -Ja.
Ted Cole har legat med...
Mrs Vaughn från Gin's Lane?
Vi ramade in en målning åt dem. "Djävulens uppenbarelse".
Fortsätt.
Ni har en fantastiskt vacker signatur.
Jag behöver en bredare pennspets och lite rött bläck.
Rött som blod, inte som en brandbil.
Marion lämnar Ted. Men det vet inte Ted.
Marion tar med alla bilder utom den ni har här.
När Ruth kommer hem är hennes mor och alla bilder borta.
Det här är Ruth. Hon är fyra år.
-Vad vill du? -Jag vill bara ha bilden.
Bilden av Ruths mor i sängen.
-Man ser bara pojkarnas fötter. -Ruth tycker om fötterna.
-Är fötterna klara? -Ja, min vän.
-Jag ser efter. Det är nästan klart. -Ursäkta, kan jag få tillbaka det?
Det är ingen omväg. Det vore en ära att få köra er.
-Nej, det kommer snart nån annan. -Det är inget besvär alls.
Nej, tack. Varsågod.
Jag kan göra ett par ärenden tills ni är klar.
Nej.
-Fotot är gratis. -Tack.
Lämnar Marion dig också?
-Ja. -Jag beklagar.
-Är blodet borta? -Ja, min vän. Titta.
-Så gott som nytt. -Tack.
Om du behöver ett jobb, kanske nästa sommar-
-så behöver jag alltid ett par extra händer.
Tack.
-Hon skrev en uppsats om er. -Håll tyst.
Vad hette uppsatsen?
En analys av atavistiska ångestsymboler i "Dörren i golvet".
Stamfolks myter och sagor är ju fulla av sånt. Magiska dörrar.
Barn som försvinner. Folk vars hår blir vitt av skräck.
Och vaginan då pojken är i livmodern.
Dörren i golvet är ju en vagina.
-Hur lång var uppsatsen? -28 sidor. Exklusive fotnoter.
Har ni möjligtvis en bil? Jag behöver lift.
-Är smörgåsen till mig? -Ja.
De här tofflorna är underbara.
Det var en julklapp från mig till min framlidne man.
-Får jag prova dem? -Varsågod.
-Ni ska få tillbaka kläderna. -Jag skulle ge det till välgörenhet.
-Titta där. -Ni har nästan samma storlek.
Vilket otroligt sammanträffande. Jag är ute efter två modeller-
-till ett mor-dotter-porträtt. Det är till en bok.
Först vill jag teckna er tillsammans. När jag sen tecknar er var för sig-
-finns den andras närhet med i bilden.
Hur lång tid tar det och vem vill du teckna först?
Glory först.
Först er två tillsammans, och så...Glory ensam.
Och när Glory åker tillbaka till college, tecknar jag er.
Ni är en gåta, mr Cole.
Är ni konstnär eller författare?
Ingetdera. Jag vill bara underhålla barn.
-Och jag tycker om att teckna. -Vad för teckningar tänkte ni på?
Stanna inte. Kör vindrutetorkaren!
Kan ni inte... Om ni sätter er på verandan så kommer jag snart.
Vill ni ha nånting? Ett glas vatten? Te?
Resten av livet när du måste vara tapper-
-så se på ditt ärr. Handen kommer att växa.
Men ärret kommer alltid att ha samma storlek och synas i fingeravtrycket.
-Vad är ett fingeravtryck? -Jag ska visa dig.
-Det här är mina fingeravtryck. -Snyggt, Ruthie.
Så ni var hos läkaren och tog bort stygnen?
Vi var på stranden och åt lunch.
Och Eddie visade mina fingeravtryck.
-Och bilden blev klar till slut. -Vi fick tillbaka fötterna!
Du har sand i håret, Ruth. Du måste bada.
Jag väntade länge på dig i morse. Var var du?
-Var är Marion? -Jag badar Ruth. Läs det här.
-Svara mig. -Läs det här först.
Det är det enda bra som jag har skrivit i sommar.
60 gånger?
Vem hinner först?
Såg du det? Var är alla andra bilder?
Mamma kanske har flyttat dem. Du har sand mellan tårna och i öronen.
Och i min springa.
Vi måste sätta dig i badet.
Men mamma har inte flyttat på dem.
Det heter krokar.
Mamma har flyttat bilderna, men inte krokarna.
-Jag badar Ruth. -Jag tar en snabbdusch.
Varför har mamma gjort det?
Jag vet inte, vännen.
Hej, det är Ted. Jag kan inte spela i dag.
Min fru har lämnat mig. Nej, då. Jag mår bra.
Ja, då säger vi det. Vi ses. Hej.
Var fan är min fru?
-Jag vet inte. -Ljug inte!
Herregud!
Helvete!
Jag gav dig en örfil! Och du ger mig en smocka!
Förlåt. Marion sa att det skulle få dig att sluta.
Hon har inte en chans att få vårdnaden om Ruth!
Hon har inte tänkt försöka få vårdnaden.
-Har hon sagt det? -Hon har sagt det jag säger nu.
Vad är det för en mor-
-som inte ens försöker få vårdnaden?
Jag vet inte. Det sa hon inte.
Herregud.
Varför tog hon alla bilder? Hon kunde ha nöjt sig med negativen.
Hon tog negativen också.
-I helvete heller. -Du kan ju se efter själv.
Hon kan inte ta både bilderna och negativen.
Det var mina söner också. Jag ska ha hälften!
-Ruth ska också ha några. -Det höll inte Marion med om.
-Hon har åkt till New York. -Jag tvivlar på det.
-Jag vet precis var i stan hon är. -Jag kan inte föreställa mig det.
Det är för att du inte har nån fantasi, Eddie.
Ville inte du skiljas?
Är det Marions fråga eller din?
-Det är min. -Håll dig till Marions repliker.
Det var min egen idé att hämta bilden.
-Det var en god idé. -Det var för Ruths skull.
Ja, det vet jag.
-Tack. Vill du ha ett glas? -Nej.
-Är det lördag i morgon? -Ja.
Du ska vara borta senast söndag.
-Jag behöver bara skjuts till färjan. -Alice kan köra dig dit.
Vad är det här? Kom!
Jag är ledsen, men jag vet inte, Ruth!
Thomas har hatten på.
Timothy vill ta hatten, men når den inte för Thomas står på bollen.
Timothy blev sur och började slå.
-Slogs de på bilden? -Nej, det var efteråt!
-Nu går vi och ser en film. -Nej! Nej!
-Vi tar en video. -Nej! Nej!
Sluta! Sluta!
Alice, då.
-Vad har du gjort med Alice, Eddie? -Ingenting. Hon grät då jag kom.
Hon vill inte säga vad som är fel.
-Var är Ruthie? -Hon sover nu. Hon grät.
Jag är ledsen över att du måste ta hand om det här.
-Dra åt helvete. -Jag är glad att du tar över.
Jag har ägnat år åt att komma över min egen struliga familj.
Jag har försökt göra det bästa för Ruth. Nej, låt bli.
Jag kan inte mer. Jag säger upp mig!
-Du bör också säga upp dig. -För sent. Jag har fått sparken.
Jag visste inte att du var så överlägsen.
Hon har varit överlägsen mot mig hela sommaren.
Jag är dig moraliskt överlägsen. Så mycket vet jag.
Moraliskt överlägsen... Vilket begrepp.
Känner du dig aldrig moraliskt överlägsen, Eddie?
Jo. Mot dig.
Man känner sig alltid moraliskt överlägsen mot nån.
Nu kör hon mig inte till färjan.
Du är kvicktänkt. Du hittar nån annan.
-Vill du ha nåt att dricka? -Nej tack.
Ta en öl, för fan.
Titta på trädgården.
Jag fattar inte att hon inte vill ha vårdnaden.
Vilken mor lämnar sin dotter?
Jag känner henne inte väl nog för att döma henne.
Det gör inte jag heller.
Kom ihåg att det är dig hon lämnar.
Hon kände dig ganska väl.
Väl nog för att döma mig?
Absolut.
Men hon lämnade väl dig också?
Du väntar dig väl inte att hon dyker upp för en hemlig träff?
Jag räknar inte med att höra av henne.
Det gör inte jag heller.
Jag har teckningar av henne.
Jag tecknade henne långt innan olyckan hände.
Hon var så otrolig. Så jäkla vacker. Fantastisk.
Du skulle ha känt henne då. Marion...
Hon avskydde att stå modell för mig.
De här är det enda jag har sparat.
Jag var aldrig duktig nog på att teckna henne. Jag kunde inte...
Jag hade inte förmågan.
-Vill du ha en? Varsågod. -Nej. Ruth ska ha dem.
God idé. Du är full av goda idéer, Eddie.
Fel istärningar.
-Marion? -Vilken optimist.
Släck. Den här historien är bättre i mörker.
Vilken historia?
Du bad ju Marion berätta den, men det klarar hon inte av.
Hon blir som förstenad bara hon tänker på det.
Som när du frågade.
Det minns jag. Berätta nu.
Här kommer den:
Thomas hade fått körkort, men det hade inte Timothy.
Tommy var 17 och hade kört i ett år.
Timmy var 15 och hade börjat ta körkortet.
Ted tyckte att Timmy redan hade bättre koll på det-
-än Thomas.
Timmy läste på teorin grundligt.
Han var en mer tålmodig bilist än Thomas.
Inte för att Tommy körde dåligt. Tommy var en bra bilist.
Han var vaken, självsäker...
Han hade utmärkta reflexer.
Och han var cynisk nog att anta, som Ted hade lärt honom-
-att alla andra bilister var dåliga bilister.
Vem har lärt dig att köra, Eddie?
Min pappa.
Bra för honom. Hälsa att han har gjort ett utmärkt jobb.
Fortsätt.
Vi var västerut. Vi hade åkt skidor hela dagen.
Det snöade. Blöt, tjock snö.
Thomas och Timothy var 17 respektive 15-
-så deras skidförmåga översteg långt deras mors och fars.
Den dagen hade Ted och Marion dragit sig tillbaka till baren på skidorten-
-där de väntade mycket länge på-
-att Thomas och Timothy skulle åka sista turen.
-Och den sista efter den. -Jag förstår.
Ni var fulla.
Det är en aspekt av saken som inte spelar nån roll senare.
Vad gäller det ständiga bråket mellan Marion och Ted.
Marion sa att Ted var full, men det tyckte han inte att han var.
Marion var inte full, men hade fått mer än hon var van vid.
Tommy hade inte druckit. Han hade körkort-
-så det var inget snack om vem som skulle köra.
Och de var ju bröder så Timmy satt bredvid Tommy.
Vad gäller föräldrarna, Ted och Marion-
-så satt de i baksätet.
Ted och Marion började bråka om bästa vägen till hotellet.
Det skulle bli en vänstersväng vilken väg man än tog. Så...
...Tommy körde in mot mittfältet. Det fanns ingen avkörningsfil.
Han sätter på blinkern.
Han vet inte att båda baklyktorna är snötäckta-
-eftersom hans far inte sopade av dem-
-när han inte heller sopade av snön från bakrutan.
Inga bilar bakom Tommy ser att han blinkar för att svänga.
Varken bromsljus eller blinkers.
Bilen syns inte.
I varje fall bara i sista sekunden för dem som kommer bakifrån.
Och så fylls bilen av ljus.
Det är framlyktorna från bilen som kommer bakom.
Plogbilen skar sönder bilen i två, nästan perfekta halvor.
Tommy dödades av rattstången som krossade hans bröstkorg.
Han dog genast.
Ted satt fastklämd i baksätet i över 20 minuter.
Han såg inte Tommy, men visste att han var död-
-för Marion såg honom.
Hon kunde inte se Timmy rakt framför henne-
-men Ted såg att Timmy fortfarande andades.
Han såg också-
-att plogbilen hade skurit av Timmys vänstra ben vid låret.
Timothy Cole förblödde av en avskuren lårbensartär.
Marion visste att Tommy var död-
-men att Timmy blev ivägburen och förhoppningsvis var på sjukhuset.
Så får Marion syn på Timmys sko i bilvraket.
"Timmys sko. Han behöver sin sko."
Hon går bort till bilen och sträcker sig efter skon.
Ted ville stoppa henne.
Vem var nu som förstenad?
Jag kunde inte röra mig, inte säga ett ord.
Då lät Ted sin fru upptäcka att hennes yngste sons sko-
-satt kvar på...
...benet.
Då gick det upp för Marion att Timmy också var borta.
Och det...är slutet på historien.
Jag anställde dig för att du liknade Thomas.
Jag gav dig till henne.
Vi ses i morgon, Eddie.
Det är Eduardo. Vad gör han här?
Mrs Vaughn kanske har betalat honom för att döda dig.
Nej, inte Eduardo. Hon är väl inte med?
-Hon sitter väl inte där bak? -Hon kanske ligger under bilen.
-Jag menar allvar! -Det gör jag också.
Kan du gå ut och se vad han vill?
Inte jag. Jag har ju fått sparken.
-Snälla... -Va?
Följ åtminstone med. Jag går inte ut själv.
-Mrs Vaughn gav mig sparken. -Jag vet inte om jag hänger med.
Du räddade mitt liv och därför fick du sparken?
Ja, jag räddade ert liv och därför fick jag sparken.
Jag spelar mycket squash och jag är snabbfotad.
Tack för varningen. Hur mycket pengar pratar vi om?
Jag är inte här för att tigga.
Jag hoppades att ni hade ett jobb åt mig.
Jag ska visa var jag vill ha en pool.
Jag vill ha en större gräsmatta. Som en idrottsplan.
-Ska jag måla streck på den? -Nej, men stor som en plan.
Det blir en stor gräsmatta.
Det blir mycket gräsklippning och mycket gödsel.
-Det får du ta hand om. -Tack, mr Cole.
Din fru då?
-Vad är det med henne? -Jobbar hon? Vad gör hon?
Ja, hon arbetar. Lagar mat, sköter våra barn.
Hon kanske vill städa huset?
Hon kanske kan laga mat till mig och sköta min dotter Ruth.
Ja. Jag ska fråga henne.
Bra.
Toppen. Vi ska göra nåt åt de fula rabatterna också.
Du kan börja med detsamma.
Din första uppgift blir att köra min före detta assistent till färjan.
-Före frukost. -Ja.
Du är en rätt bra bilist, Eddie.
Det är en sak till du ska veta om Marion.
Ä ven före olyckan, även om det inte hade varit nån olycka...
...hade hon ändå varit svår.
Det tror jag inte på.
Och skon...det var en basketsko.
Air Jordan kallades den visst.
Noggranna detaljer, Eddie. Noggranna detaljer.